Poika, vuorovesi nousee.
En varoita toista kertaa!
Tuolla on laivoja.
Tanskalaisia. Piru paskiaisia.
- Ovatko nuo kauppa-aluksia? - Ei vaan viikinkejä. Lähdetään!
Mene, mene!
Missä poikani on? Uhtred.
Ota kuusi miestä ja ratsastakaa joelle. Siellä on pakanoita. Selvitä paljonko heitä on.
- Selvä, isä. - Tarkkailet ainoastaan heitä.
- Osbert, mitä nyt? - Laivoja. Huomasin ne ensimmäisenä.
- Mitä laivoja? - Tanskalaisia. He menevät joelle.
Herra suojele meitä. He ovat sieluttomia. Meidän on rukoiltava.
Meidän pitää toimia. Uhtred, älä taistele yhdenkään kanssa. Palaa ennen pimeän tuloa.
- Kyllä, isä. - Jumala on lähettänyt heidät rankaisemaan meitä synneistämme.
Pötyä. He tulivat tukemaan viikinkijoukkoja Eoferwiciin.
- Meidän on ohjeistettava pappia rukoilemaan pelastuksemme puolesta. - Aelfric!
Herra. Vie ne sisään.
Otamme sisään mahdollisimman monta naista ja vanhusta. Loput viedään pois näkyvistä vuorille.
Levitä sanaa. Haluan kaikki miehet linnakkeeseen ja jokaisen on valmistauduttava kuolemaan.
Suomennos: _camel_, BlackWolf, urponeiti, SKX, Viisari123, horge
Oikoluku: _camel_
NORTHUMBRIAN KUNINGASKUNTA POHJOIS-ENGLANTI, VUONNA 866
Isä.
Lepuuttakaa airoja.
Maista.
Maata. Raikasta, makeaa vettä.
- Oikein. - Mitä muuta näet?
Näen kirkasvetisen joen, jossa kalat ovat miehen jalan mittaisia.
Näen metsän, joka on täynnä riistaa.
Ennen kaikkea näen paikan jossa voi vanheta hyvinvoivana.
Hevosia.
Niin on ja tarkkailijat, jotka laskevat alleen.
Kohtaamme miekoin! Olette pakanoita ja meillä on mahtavampi Jumala puolellamme!
Kjartan, on aika antaa pojalle opetus.
- Otetaan hänet kiinni. Täyttä vauhtia. - Täyteen vauhtiin.
Miksi jätän kylät suojelematta ja tuon miehet linnakkeeseen.
Sitäkö mietit?
Kylän voi rakentaa uudelleen, mutta soturi voi kuolla vain kerran.
Tanskalaiset saattavat mennä Eoferwiciin, mutta he tappavat kaikki tielleen osuvat.
- Mene nyt etsimään pappi. - Kyllä, isä.
Tule sisään, Osbert. Älä hiippaile varjoissa.
- Isä haluaa tietää, oletko valmis. - Melkein.
- Tiedätkö, mitä teen? - Kirjoitat kirjettä.
Vastaan kirjeeseen. Tämä kirje tuli kuningas Aellalta.
Hän pyytää isältäsi tukea armeijalleen, Eoferwicin takaisin valtaukseen.
Siksi sinun on tärkeää oppia kirjoittamaan ja lukemaan.
- Isäni ei osaa lukea, eikä kirjoittaa. - No, hänen on liian myöhäistä opetella.
Kuningas Aella olisi voinut lähettää hevoslähetin.
Mistä tietää, että hevoslähetti puhuu totta tai hän muistaisi viestin oikein?
Näillä kirjaimilla luodaan historiaa. Ne ovat tosiasioita.
Isäsi ilmoittaa kuningas Aellalle ja Osbertille -
taistelevansa heidän rinnallaan Eoferwicissa.
- Bebbanburgin leima vahvistaa sen olevan aito. - Miksi taistelemme Eoferwicista?
Koska emme halua nähdä Englannin muuttuvan pala palalta Tanskaksi.
Kuulin, että meitä pidettiin pakanoina joskus.
Wodan ja Odinhan ovat sama asia.
Huomasimme virheemme ja suuntasimme katseemme Roomaan.
Kuulin, että pakanoilla oli hurjia sodan jumalia.
No, me olemme oikeassa ja he väärässä. Olemme siunattuja.
Saisit vannoa Pyhä Cuthbertin nimeen, ettet enää mainitse mieltymystä Wodaniin.
Entä, jos minulla olisi koira nimeltään Wodan?
- Mitä silloin tekisit? - No, sinulla ei ole.
- Mitä jos sinulla olisi sika nimeltään Thor? Mennään isäsi luo. - Sika nimeltään Thor.
Ratsastajia lähestyy!
Tuo ratsastaa Uhtredin hevosella.
Osbert.
Ei.
Hautaa, mitä hänestä on jäljellä.
Tule Osbert.
Sano, mitä sanoin hänelle lähtiessä.
- Käskit tarkkailla ja olemaan taistelematta. - Älä taistele tarkoittaa, älä taistele.
- Hän oli nuori. - Taistella ei olisi tarvinnut ennen Eoferwicia.
- Halusitte tavata Osbertin, herrani. - Sinä.
Nimesi on nyt Uhtred. Uhtred Uhtredinpoika.
- Onko sinulla meripihkariipuksesi? - On, isä.
Pappi kertoo historiasi. Varmista, että hän ymmärtää, kuka on.
Herra, haluan kastaa hänet uudestaan.
Jos hän saapuu taivaanportille Uhtredina, siellä ihmetellään, miten kävi Osbertille.
Tee mitä täytyy. Tee niin kuin pyydän.
- Herra. - Olimme täällä kerran kuninkaita, poika.
Hallitsimme maita Tweed-joen ja Tyne-joen välillä.
- Meidän pitäisi olla kuninkaita edelleen. - Niin pitäisi, -
mutta titteleillä ei ole merkitystä, kunhan meitä totellaan.
Esi-isämme ottivat nämä maat ja se on vahvistunut ansiostamme.
Nyt olet uusi Bebbanburgin perillinen ja kuolet sen puolesta, jos tarpeen.
Kyllä, isä. Tuon sinulle miehen pään, joka tappoi Uhtredin.
Et tuo! Sinä olet Uhtred! Etkö ole kuunnellut minua?
Älä uho tekeväsi jotain. Olet pelkkä pentu.
Et tuo minulle mitään! Katselet ja otat opiksesi!
- Kastakaa hänet ennen kuin hänen äitinsä saa tietää. - Hän ei ole äitini.
Otatko hänet taisteluun katsomaan ja oppimaan? Hän on tarpeeksi vanha.
Valitse 30 miestä, jotka jäävät Bebbanburgiin suojelemaan poikaa. Hän on perillinen.
30 riittää ja ruoka riittää heille. Hoidatko asian puolestani?
- Mieluummin taistelisin kanssasi, mutta teen mitä pyydät. - Kiitos.
Kiirehtikää, olkaa hyvä.
Taivaallinen isä, ota vastaan palvelijasi Uhtred -
pyhimpien pyhimysten -
ja kirkkaimpien enkelten seuraan.
Anna pyhien vesiesi puhdistaa hänet -
ja tehdä hänestä siunauksesi arvoinen.
Tee hänestä välikappaleesi ja vitsasi.
Anna hänen ymmärtää kirjoitetun sanan merkitys, -
että hän oppisi ylistämään Herraa, ja voisi puolestaan levittää sanaasi.
Anna hänen kasvaa viisaudessa ja kunnioituksessa, -
että hän voi johtaa jumalallisella tavalla...
- Beocca, hän on puhdistautunut. - Aamen.
Uhtred, Bebbanburgin Uhtredin poika, tervetuloa kristilliseen maailmaan.
Katso kansaasi ja maatasi.
- Missä kaikki ihmiset ja sotilaat ovat? - Isäsi johtamina matkalla Eoferwiciin, -
missä joukot yhdistyvät kahden muun Northumbrian kuninkaan kanssa.
- Ilman minuako? - Jäät Bebbanburgiin setäsi kanssa, -
- joka huolehtii sinusta. Voidaan vääntää kättä, jos taistelua kaipaat. - Missä pappi on?
Isäsi kanssa. Syö. Sinulla on töitä, Uhtred.
Talleille on jätetty hevosia. Sinun pitää syödä.
- Ei ole nälkä. - On töitä. Hevosenpaskaa lapioitavana.
Etsi minut kun olet lopettanut.
Scallion, jos veljeni kaatuu taistelussa, -
pojan on kuoltava.
Koko tämä matka, eikä vastaanottojuhlia?
- Jaarli Ragnar. - Guthrum.
- Miten voit? - Hyvin. Olen nälkäinen.
- Entä poikasi? - Tulossa. Ubba, toin miehiä ja hevosia.
Mukava nähdä sinua. Onko kaikki hyvin?
Teit lahjan hänen oman poikansa päästä.
- Miten tämä valtias reagoi? - Hän ei tehnyt mitään.
- Hän linnoittautui sotureinensa linnakkeeseen. - Hän säästää miehiään.
Tuo mies on Uhtred. Yksi Northumbrian kolmesta kuninkaasta, soturikuningas.
Kaksi muuta ovat typeryksiä. Taistelevat mieluummin keskenään.
- Onko se totta? - Kuninkaat Aella ja Osbert, -
esittävät molemmat vaatimuksia Eoferwicista.
Heillä on oudoimmat nimet.
- Joten, milloin taistelemme? - Toivottavasti pian.
En ole vielä päättänyt.
Typeryksiä tai eivät, heillä on kolme armeijaa.
- Heillä on joukkoja. - Ne ovat jakautuneet.
Kolme kuningasta, joista vain tämä Uhtred on kykenevä johtamaan.
Sitten tapamme hänet ja Northumbria on kokonaan meidän.
- Kuunnelkaa poikaa. Hän muistuttaa minua. - Niin, silloin kun olit nuorempi.
Tietysti kun olin nuorempi. Hän on vasta poika.
- Kunhan sanoin. - Sanoitko, että olin vanha, Storri?
- En. - En vanhene.
Olen nähnyt maan kaupungin ulkopuolella. Minulla on suunnitelma. Hyvä sellainen.
Poikani haluaisi teroittaa miekkaansa kanssasi. Joten taistelemmeko?
- Storri. - Merkit ovat hyvät.
Aamulla näin korpin lentävän kohti saksien leiriä -
ja se pyysi minua seuraamaan. Olen varma siitä.
Sitten taistelemme.
- Millainen helvetti tämä on? - Se on pakanoiden helvetti.
- Meillä on ylivoima. - Heitä täytyy olla lisää.
Mikään ei muutu. Hyökkäämme puolella miehistä.
- Loput tulevat, kun taistelu on alkanut. - He ovat perääntyneet korkeammalle.
Kuningas Aella, sinun ja lordi Uhtredin armeijat hyökkäävät ensimmäisessä aallossa.
Valmistautukaa!
- Kilvet! - Ei! Ei ilman minua.
Pimeäntuloon mennessä olemme hankkiutuneet eroon tästä rutosta, -
ja laskemme osuuksiamme saaliista!
Kilpeni.
Tappakaa kaikki!
- Muuri pitää. - Alas! Kädet kilpien alapuolelle ja työntäkää!
Työntäkää!
- Hellittäkää. - Hellittäkää!
Hellittäkää!
- Hellittäkää! - Jatkakaa työntämistä! Se toimii!
Työntäkää!
He väsyvät. Eivät jaksa taistella vastaan.
Hyökkäykseen!
Työntäkää!
Ei vielä!
Hyvä Luoja, ei.
Kilpimuuri!
Voi hyvä Luoja, ei tätä.
Tappakaa kaikki!
Jalat! Suojelkaa jalkojanne!
Nosta miekkasi, ja pelasta nämä miehet, jotka taistelevat nimeesi.
Anna pakanoiden sydänten mureta ja kuihtua.
Anna näille miehille voimaa, -
jotta he voivat kunnioittaa nimeäsi paholaisten verellä.
Anna armoa, Herra. Älä hylkää meitä.
Älä hylkää Englantia.
Seuratkaa minua!
Napatkaa hänet!
Sulkekaa kilpimuuri ja napatkaa hänet!
Ei!
Hän on kuin ampiainen.
- Ampiainen menetti piikkinsä. - Niin.
Onko hän varmasti saksilainen? Hän taistelee kuin tanskalainen.
Anna hänen olla. Hän saa elää.
Osa näistä nuorista saattavat olla hyödyllisiä.
Isä, tässä on se poika, josta puhuin.
Se, joka melkein tappoi sinut. Jätätkö hänet luokseni?
En ole kenenkään nähnyt vielä päihittävän sinua.
Leikkaa minulle hieman kanaa.
Ole varovainen, se on terävä. Se voi tappaa miehen.
Kana on lautasellasi.
- Oletko aina ollut sokea? - Näen ihan tarpeeksi.
Keitä tuolla alhaalla tapetaan?
Vankeja.
- Nyt juuri tapettiin kuningas. - Kuoliko hän kunniakkaasti?
- Ei. - Sitten hänen ei olisi pitänyt olla kuningas.
Kerrohan, kuka istuu keskellä salia?
Onko siellä iso ja pieni mies?
On ja harmaa mies istuu heidän välissään.
Jos jäät henkiin, sinun on syytä varoa sitä isoa miestä, Ubbaa.
Neuvoni on, että älä koskaan kohtaa häntä, -
- äläkä koskaan taistele häntä vastaan. - Jos jään henkiinkö?
Hän kuuntelee vain jumalia.
Jumalilta käskynsä ottavat miehet ovat arvaamattomia.
- Mitä tarkoitit sanoessasi, "jos jään henkiin?" - Olet vankini.
Harmaa mies on Egbert. Hän on saksien jaarli.
Hän on vannonut uskollisuutensa ja nyt kutsuu itseään kuninkaaksi.
Hän on, ei minkään kuningas.
Pian kaikki Englannin kuninkaan ovat ei minkään kuninkaita.
Northumbria on meidän. Mercia on pian meidän.
Sitten Itä-Anglia, Cornwallum, -
ja vielä suurimpana palkintona kaikista odottaa Wessex.
- Olen kuullut siitä. - Wessexissä kasvaa kaikki.
- Kerro nimesi. - Uhtred. Olen Bebbanburgin jaarli.
- Niinkö? - Omistan maat täältä pohjoiseen.
Kauanko olet ollut jaarlina?
Isäsi päätti taistella meitä vastaan -
ja nyt hän on kuollut.
Hän ei pitänyt minusta.
Ymmärrän nyt, miksi poikani säästi sinut.
Bebbanburgin Uhtred.
Olet soturi.
Ota olutta.
Juo sitä.
Juo kunnolla.
Tässä. Vie se tuonne.
Ajattelin pitää molemmat.
Pojan ja tytön. He voivat auttaa äitiäsi.
- Oletko erimieltä? - En.
Tapoit hänen isänsä.
- Jos hän on jaarli, voimme pyytää lunnaita. - Ehkä.
Brida, varo läikyttämästä vettä. Lattia mutaantuu.
Uhtred, puita täytyy pilkkoa.
Brida, voit hoitaa vuohet.
- Onko Uhtredilla aikaa leikkiä? - Vasta kun työt on tehty.
En pidä, että tyttäremme leikkii orjien kanssa.
- He ovat vasta lapsia. - Heillä on paikkansa.
Jörö.
- Mitä siihen leikkiin kuuluu? - Rakensimme salin rotkoon.
Olen neito ja Uhtred soturi.
- Eikö hän ole palvelija? - Se on leikkiä.
- Susi. - Villisika. Varo!
Näin sen. Sillä oli terävät hampaat ja keltaiset silmät.
- Älä anna susien napata minua! - Käytä tulta pitääksesi ne loitolla.
Näen ne. Ne ovat yhtä isoja kuin Ubba ja haisevat pahemmalta.
Näitkö tuon?
Pysy siellä.
- Katso. - Uhtred, mitä siellä tapahtuu?
Pysy siellä, Thyra. Se on Sven.
- Hän ei satuta sinua. - Meidät hän tappaa.
Hän tappaa meidät. Pakoon!
- Se oli oikea miekka. - Näin sen.
Oletko taas taistellut?
- Olen - Svenin kanssako?
- Kjartanin pojanko? - Niin.
- Hän on paljon isompi kuin sinä. - Hän on pökäle.
- Miksi sanot noin? - Kumpi aloitti?
- Kuka aloitti tappelun? - Minä.
Vain siksikö, että hän on pökäle?
- Tanskalaiset ovat murhanneet vähemmästäkin. - Nyt riittää.
- Haluatko tulla myydyksi? - Haluan syödä.
Haluatko syödä?
Saat kyllä olla nälissäsi.
- Tappelu on odotettua, tottelemattomuus ei. - Sven aloitti tappelun.
Jaarli Ragnar, ensin täytyy sanoa, että hän on hyvä poika.
Hän toi miekan mailleni. Minun on puhuttava hänelle.
- Aikanaan hän palvelee aluksellanne. - Hän loukkasi minua.
- Hän kunnioittaa teitä, eikä tarkoittanut pahaa. - Hän katseli alastonta tytärtäni.
Häntä myös rangaistiin. Saksiorjasi viilsi häntä.
Käytkö minua vastaan vai haetko poikasi?
Tule tänne.
- Sano sanottavasi. - Olen pahoillani.
- En oikein kuullut. - Olen pahoillani teostani, herrani.
Kajosit tyttäreeni.
- Riisuit hänet alasti. - Puoliksi.
Hän on siinä iässä, herrani.
- Onko se totta? Vain puolialastomaksi? - On, herrani.
Sitten vien vain toisen silmäsi.
- Älkää. - Kjartan, olet karkotettu mailtani.
Minulla on sinulle jotakin.
- Mikä se on? - Amuletti. Thorin vasara.
- Mitä? - Olet kristitty.
Ota se.
- Ota se. - Yritän.
- Hän ei taida haluta sitä. - Haluanpas.
Enpä usko.
Kiitos.
Kerro minulle Tanskasta.
- Mitä voisin sanoa? - Se on kostea.
Karu.
Maa on niin tasaista ja hiekkaista, ettei mikään kasva.
Siksi olemme täällä Englannissa.
Viljelläksemme. Siksi nuori Ragnar lähtee Irlantiin.
- Lähdetkö taistelemaan? - Ansaitsemaan elantoni.
Jos haluat hopeaa tai maata, sinun on otettava ne.
Teit minusta ylpeän tänään, Uhtred.
Teit minusta ylpeän.
En tunne sinua. Et näytä viestintuojalta.
Eikä Ubban maksut ole vielä erääntyneet.
Ei, herrani. Olin laivan kapteeni.
Vai niin. Minulla ei ole laivoja. En tarvitse laivan kapteenia.
- Minulla on uutisia, jotka haluat kuulla. - Ehkä.
Kahden päivän päässä etelässä on petturi, mies jota palvelin, -
ennen kuin karkotti minut. Hänellä on orja.
Hän kohtelee orjaa hyvin.
Olet halutessasi oikeutettu ostamaan orjan takaisin.
- Ostamaan takaisinko? - Hän on veljenpoikasi.
Uhtred, herrani. Hän elää.
Mitä jos he eivät maksa lunnaita?
Perheellesi selvisi, että olet elossa.
He varmasti haluavat sinut takaisin.
- Heidän kuitenkin on maksettava. - Ragnarilleko?
Ubba saa yli puolet.
Se on normaalia.
Minulla ei ole perhettä.
Pidä ne siellä. Sido hevoset.
Scallion, täällä.
- Kohtelivatko he sinua hyvin? - Olen kylläinen, kyllä.
Hyvä. Se riittää.
- Mikä kaulassasi on? Joku symboliko? - He laittoivat sen minulle.
Voinko katsoa?
Puhun nyt suoraan. Setäsi aikoo tappaa sinut.
Et voi palata Bebbanburgiin vaan sinun on paettava.
Hän haluaa jaarliksi. Hän haluaa kuninkaaksi, kuten säälittävä Egbert tuolla.
Nukkekuningas hänen tanskalaisille isännilleen.
Mene Wessexiin. Siellä on kuningas Aethelred ja hänen veljensä prinssi Alfred.
- He ovat hyviä kristittyjä miehiä. - Nyt riittää kuiskiminen, pappi.
- Uhtred. - Yksikin sana vielä, ja teen palleistasi lompakon.
Tapaan sinut siellä. Se ei ole tarpeen.
- Mitä hän sanoi? - Hän kysyi, kohteletteko minua hyvin.
- Kuinka paljon? - Kolmesataa. - Tuohan on naurettavaa.
Miten poika voisi maksaa 300 palaa hopeaa?
Koska sanon niin. Koska hän jaarli.
Hän on vain poika. Minä olen Bebbanburgin jaarli.
- Minä kannan sinettiä sekä lippua. - Se sinetti on isäni, joka kuuluu minulle.
Ole vaiti. Olet kauppatavaraa, et muuta.
- Lunnaihin, herrani. - Niinhän juuri sanoin.
Herrani, annoin maata, sekä hevosia.
Tarjosin runsaasti ruokatarvikkeita ja miekkaani.
Vastineeksi pyydän vain reilua kauppahintaa veljenpojastani.
- Mikä on mielestäsi reilu hinta? - Saat sata palaa hopeaa.
- Kaksi sataa. - Uskollisuuteni ja sata palaa ovat hyvä hinta.
Ei ole.
- Annan 120 palaa hopeaa pojasta. - Ei riitä.
Hyvä on. 200 palaa sitten.
Hyväksyn ehtosi.
- Poika on myyty Earl Ragnarille. - Mitä?
- Lunnaat, herrani. - Minähän sanoin jo. Tilaisuus on päättynyt.
- Olen tullut kaukaa. Tarjosin uskollisuuttani. - Jonka vuoksi vielä hengität.
Jos sinulla on jotain sanottavaa, sano se minulle nyt.
Jos kaupanteko on päättynyt, meillä on olutta juotavaksi.
Kuningas Egbertin pitää päästä paskalle.
- Paljon maksoit minusta? - Liikaa.
- Paljonko on liikaa? - Miekkani painosta hopeaa.
Tiedän, että minut ryöstettiin, mutta pidämme sinusta, poika.
Pidämme sinut.
- Olenko nyt tanskalainen? - Olet nyt Uhtred Ragnarin poika.
Olet nyt poikani.
- Brida, ei noin. Vie vuohi ulos. - Lupaan ensi kerralla.
- Katso äiti. - Se toden totta on kaunis.
- En voi uskoa, että menetän sinut jo nyt. - Asun kentän toisella puolen.
Jos hän ei kohtele sinua hyvin, marssit heti takaisin kentän poikki.
Katsohan tätä paikkaa.
Uhtred, pidätkö morsiuskorustani?
Pidän. Todella kaunis.
Hän ei ymmärrä mitään kaulakorujen päälle.
- Voisit yhtä hyvin kysyä minulta. - Uhtred, autat teurastamaan vuohet.
- Tulin juuri pesulta. - Vuohet ilahtuvat.
Myöhemmin voit luututa lattian.
Siirry sinnepäin.
Tämä on tekosyy puhumiselle.
Thyran mennessä naimisiin, ehkä sinun on aika mennä yhteen Bridan kanssa.
Hyvät miehet ovat kyselleet häntä.
Joten sinun on päätettävä, mitä olet hänelle. Mitä olette toisillenne.
- Bridalla on oma mielensä. - Niin on, mutta hän katsoo sinua sillä tavalla.
Hän vahtii miilua tänä iltana metsässä.
Ota hevoseni ja liity hänen seuraansa.
Maa on lämmin.
Miksei?
Ajattelin, että ollakseni aito tanskalainen, minun pitää naida tanskalainen.
Älähän nyt.
Rakastan sinua kuten rakastan nuorta Ragnariakin.
Mitä teet täällä?
Mietitkö koskaan englantilaista elämääsi?
Kuka olit ennen kuin tulimme Ragnarille?
En.
Mietitkö sinä?
Mietin, kuka olen...
Ääniä.
Miehiä alapuolella.
Tanskalaisia. Keitä he ovat?
Tuo on Kjartan ja tuo mies...
Hänen on oltava Sven. Tämä on väärin, Ragnarille on kerrottava.
- He ovat meidän ja haalin välissä. - Sitten kierrämme yläkautta.
Jätetään hevoset ja juostaan.
Oven eteen. Siihen niin.
Ragnar, savua.
Tulipalo! Thyra, herää!
- Tulkaa! - Tätä tietä! Ravn!
Tule nopeasti.
- Ovi on tukittu! - Niin on tämäkin!
Olkaa valmiina.
- Tämä on auki! Seuratkaa minua! - Tätä tietä!
Ottakaa lapset.
Ottakaa heidät kaikki.
- Jousimiehet! - Älä mene sinne ylös. Odota minua.
- Ragnar. - Sulkekaa ovet.
Saimme Thyran. Antaa muiden palaa.
Ota hänet mukaasi Valhallaan.
- Otan. - Tavataan siellä.
Etsikää hopea! Heti!
He etsivät Ragnarin rikkauksia.
- He eivät koskaan löydä niitä. - Etsikää takaa!
Vauhtia! Lähdemme pian!
Luulitko, että antaisin sinun naida jonkun muun?
Tiedätkö, mitä teen tälle keholle?
Tälle suulle.
Teen kaiken, mistä olen unelmoinut ja enemmän.
Eikä kukaan pysäytä.
Jaarli Ragnar Peloton on kuollut -
ja hänen mukanaan Uhtred.
Hänen saksilemmikkinsä, on kasa tuhkaa.
Mitä tahansa.
- Alas. - Katso tuota saksilaista.
Hänen nimensä on Scallion. Hän tekee töitä sedälleni.
- Hän kertoo, että olen kuollut. - Anna hänen tehdä se.
- Näen hänet Kjartanin kanssa. - Ehkä hän on setäsi kanssa siinä yhdessä.
Miksi he luulevat voivansa tehdä tämän rankaisematta?
Heitä rangaistaan, mutta ei sinun toimestasi. Uhtred, kuuntele minua.
Palvelemme Ragnaria parhaiten elossa ja kertomalla tästä.
- Minun on tapettava joku. - Ei ole.
Valitsen hänet.
Uhtred, ei.
- Tuolla tallissa. - Tarkistakaa hänen taskunsa.
Tärkeintä on pitää hevoset yhdessä.
Älkää jättäkö aseita jälkeenne.
Jättäkää nuo auki, niin katsomme takaa.
Täällä näin!
Tiedätkö, kuka olen? Minua sinä etsit.
Muistatko minut?
- Muuta ei ole. Lähdemme. - Tulkaa.
Tuokaa hevoset.
Nämä kuuluisi nuorelle Ragnarille.
Niin kuuluisi, mutta käytämme siitä tarvittavan hengissä pysymiseksi.
Kerromme tarinan ja mitä sen jälkeen?
Etsimme uuden herran, jota palvella.
En anna viedä sitä kaikkea, mikä kuuluu minulle.
- Menen takaisin. - Minne?
Alkuun.
- Onko se Scallion? - Ei, näyttää tanskalaiselta.
Voisi olla yksi Kjartanin miehistä.
Olen Bebbanburgin Uhtred ja otan sen, mikä on minun.
Bebbanburg on minun!
Ratsaille!
Haluan, että hänet löydetään ja tapetaan.